Det finns stunder då stjärnorna står rätt.
Allt verkar vara som det ska.
Livet verkar ha ordnat till sig.
Det är inte som om alla problemen försvinner.
- Åh, nej! - Vad?
- Vi somnade. - Somnade vi?
Mina barn kommer att vara vakna. De kommer att se dig.
Varför vore det så illa?
- Jag är här ofta. - Och de ser dig aldrig.
Det är ingen slump.
Så jag får inte träffa dem?
Inte i min säng.
- Jag förstår. - Okej.
Inte än.
- Vart jag ska gå? - Nedför trappan
- och ut genom bakdörren, - Jag är tyst som en mus.
Det är bara att problemen plötsligt går att hantera.
Det känns så bra, att man undrar över om det är på riktigt.
Och om jag har lärt mig något, kan jag säga att det är det.
Det är på riktigt.
- Men det kommer inte att hålla. - Major Owen Hunt?
Det är jag.
Jag heter major William Allen. Det här är fältpräst Jane Roosevelt.
Vi är från arméns personalkommando.
Handlar det om min syster Megan?
Major, vi har anledning att tro...
Säg att jag behöver skjuta på mitt föredrag till fyra.
Tack.
Borde inte du vara på terapin?
Jag var där. Tre gånger.
Jag berättade allt om min tragiska barndom och alla mina demoner.
Jag deltog och känner mig klar med det.
- Edwards... - Vad jag gjorde var fel.
Jag vet, förlåt.
Men jag vill inte missa mer av utbildningen
för att jag inte fick ett papper påskrivet.
- Känner du dig lugn? Kontrollerad? - Ja.
Hur det med kastarmen?
Pensionerad.
Ge mig det.
Börja arbeta.
- Om dr Minnick... - Jag ska prata med dr Minnick.
Du är stjärna.
Ut härifrån.
Vad menar du? Var är du?
Jag tog reda på hans namn och arbetsplats.
Han ska prata på en konferens om minimalinvasiv kirurgi i Los Angeles.
Så du är där och Jos man är där.
- Jag ser honom just nu. - Alex! Vad tänker du göra?
Jag vet inte.
Jag vet inte om jag gör nåt.
Förlåt.
- Kom hem! - Jag kan inte än.
Jag måste gå.
Vad har vi här?
Blodtrycket är 95. Dåsig, men svarar på smärtstimuli.
Syremättnaden är 92 med 100 procent syre. Jag räknar ner. Ett, två, tre.
Är det en bilolycka?
Typ. Två personer i en bil. De körde utför ett stup.
- Namn? - Vi har inget ID.
- Hittade de ingen handväska? - Inte ens en blus.
Hon kom in klädd så här.
Varför kör folk omkring utan kläder?
Passageraren är här bredvid, han kanske vet.
- Prata med mig. - Manlig passagerare i 30-årsåldern,
medvetslös och intuberad på plats.
Vitala funktioner är stabila. Stora blåmärken på bröst och buk.
- Var han påklädd? - Förutom byxor.
Så de körde inte. De stod parkerade.
Teorin är att de blev upphetsade och la i en växel.
Förtidig acceleration. Det händer många killar.
Folk borde få till det där Gud ämnade det,
på parkeringsplatser. Där det är platt.
Han har skärsår i huvudet. Båda har bukskador.
Bailey är här och jag har sökt dr Grey. Du kan hoppa in om du vill, men...
Kan nån hjälpa mitt barn?
Snälla, hjälp oss! Mitt barn.
- Här. - Hon kvävs av nåt.
Syre och koniotomiset!
Dör hon?
- Hon kvävs av nåt. - Såja.
Flytta på dig!
- Herregud! - Sluta!
Såja.
- Hur länge har hon kvävts? - Jag vet inte. Fem minuter?
Sök neurologen. Hjärnan kan ha varit utan syre för länge.
Nästa gång, ring en ambulans.
Vad?
Nedre extremitetsmissbildning med stor hematom.
-Ingen fotpuls.
- Traumaprover och blod. - Jag hoppas att det var bra sex.
Är det nånsin bra i en bil? Alla fönster.
Hej! Det är ingen fara. Du är på Grey Sloan Memorial.
Du måste ligga still.
Buken är väldigt utvidgad. Ge mig ultraljudet.
Lever han?
- Vad heter du? - Alison.
Lever han?
Snabb intubation. Jag behöver en 7,0 endotrakealtub.
Mycket blod i buken.
Vi tar dig till operationssalen.
- Trycket har sjunkit. 70 över 40. - Hon förblöder.
Häng upp en blodpåse och förbered för aortaballongkateter.
Inget blod i trumhålan. Battles tecken bakom höger öra.
- Huvudet måste DT-röntgas. - Varför är du här, Edwards?
Ett sex cm skärsår. Jag behöver ett suturset när du är klar.
- Du har terapi. - Jag har fått terapi.
Laktat 2,1.
- Hematokrit 42. Proverna är bra. - Jag ser vätska i Morisons pouch.
Du gick i terapi i en minut.
Dr Webber skrev under pappren.
Såklart han gjorde.
Vi måste utesluta skador på levern, tills dess
måste han vara under observation.
Inte DeLuca.
- Du, Edwards. - Jag är på neurologen.
Du var. Nu sitter du barnvakt.
Ursäkta, två kåtbockar kraschar sin sexbil,
och jag får inte operera?
Som tur är kan du få sy huvudsåret.
Jag borde ha gått på terapin.
- Det borde du verkligen. - Sök mig när ni har röntgenbilderna.
Hallå, där!
- Vad gör det här? - Det är adrenalin.
Det är för hjärtstopp. Vet du vad det är?
Nu vi lägger tillbaka den där
och tar reda på vem du tillhör. Var är dina föräldrar?
Här borta.
Hon andas fint. Du kan nog börja mata henne.
Hennes hjärna, då? Den andra läkaren sa att syret...
Jag hittade nåt som tillhör er.
- Var har du varit? - Håll ett öga på henne.
- Det är fullt upp här idag. - Ja.
- Lägg undan telefonen, Gary. - Jag sms: ar Karen.
Barnflickan är ledig den här veckan.
Det är ju mycket som händer, så hon kanske kan...
Du måste stanna hos pappa, okej?
Neurologiskt sett verkar allt bra. Reflexerna är bra och hon är alert.
Jag vill hålla henne under observation ett tag
- som försiktighetsåtgärd. - Ja, okej.
Den andra läkaren, han som slog på henne,
vad heter han?
- Var det dr Hunt? - Ja.
Vi skulle vilja prata med honom.
Jag säger till honom.
- Vad handlade det om? - Jag vet inte.
Vad gör du?
Behandlade du ett barn som kvävdes i morse?
- Pratar vi inte nu? - Jo. Hurså?
Barnet är under observation. Allt ser bra ut,
men föräldrarna vill prata med dig.
- Hurså? - Jag vet inte.
De kanske är upprörda...
Upprörda för att jag räddade henne?
Jag är bara budbäraren. De vill prata med dig.
- Jag ska prata med dem. - Okej.
DR ALEX KAREV GREY-SLOAN MEMORIAL-SJUKHUSET
Tack, vi ses på lördag.
Ursäkta att jag stör. Är du Paul Stadler?
- Känner jag dig? - Nej, men jag känner dig.
Jag kunde inte sluta läsa din artikel om antibiotikaresistenta patogener.
Tack. Det var kul. Det var en del av en WHO-grej.
Jag har nästan fått anslag för IBS-forskning,
och ditt arbete...
Förlåt. Jag heter Alex Stevens. Får jag bjuda på ett glas?
Ja. Absolut.
Herregud! Sluta ring!
Jag sa till min flickvän att vi ses på måndag,
men var tjugonde minut undrar hon vad jag gör.
Bortrest betyder bortrest, din subba!
- Paul. - Alex.
- Det här är från din fru. - Vad?
Gör du enstaka suturer?
- Nej, fortlöpande subkutan sutur. - Ännu bättre.
- Vid medvetande än? - Nej.
- Flickvännen? - Opereras.
Huvudröntgen visade inget. Han har en leverskada.
Dr Grey vill ha buken undersökt och hematokrit var sjätte timme.
- Såja. - Vänta.
Jag ska ta ut den ur din hals. Jag räknar till tre,
sen blåser ut den. Ett, två, tre.
Så där, ja. Bra jobbat.
- Upp med huvudet. Rensa luftvägen. - Vad händer?
- Okej. - Vad gör du?
Du är på sjukhuset. Du var med om en olycka.
Vi börjar med vad du heter.
- Keith. - Okej.
Keith, du är i säkerhet.
- Alison är också här. - Alison?
Är hon här? Mår hon bra?
- Pratade ni med henne? - Hon var medvetslös.
Alison har ganska svåra inre skador. Hon opereras nu.
Opereras Alison?
- När är hon klar? - Det är svårt att säga.
- Jag måste gå. - Lugna dig.
Jag måste se henne.
Stanna i sängen. Du måste ligga ner.
Du har en leverskada. Rör du dig kan det förvärras.
- Jag måste. - Vi ska se till
att du får veta hur hon mår när hon är klar.
Nu måste du slappna av.
Okej.
- Okej? - Okej.
- Tack. - Tack.
- Det perforerade matstrupen. - Måste du operera?
Vi borde vänta en dag, och ge honom på parenteral näring.
Jag känner henne. Hon är en bråkstake.
Hej, Erin! Vad gör du?
- Vad gör den här? - Den här...
...gör så här.
- Är det hans revben? - Ja.
- Vad är det? - Det är en kula.
- Nähä. - Joho.
- Den bröt hans revben. - Hon är bättre än du.
Dog han?
Nej, men det gjorde jätteont.
Han klarar sig nog.
Min dumma lillasyster dog nästan. Hon satte i halsen.
Var är dina föräldrar? På akuten?
På intensiven.
- Jag såg en man med bara ett öra. - Oj!
Verkligen? Det vill jag se. Vill du se det?
- Visst. - Du kanske kan visa oss
den enörade mannen på vägen tillbaka.
Ja, kom!
Är det han? Hallå!
Vi tror att hon tillhör dig.
- Vi hittade en blivande radiolog. - Ja. Tack.
- Ingen orsak. - Ursäkta.
Det gjorde inget.
Den killen håller på att bli galen.
Vissa behöver en barnflicka.
Vill du... komma över på middag ikväll?
- Barnen, då? - Med barnen.
Du verkar gilla barn, och de dig.
Ja.
Javisst. Jag kan ta med nåt,
- så behöver inte du laga mat. - Nej, då. Jag lagar nåt de gillar.
När de lagt sig, kan du...
...stanna.
Inte hela natten. Bara en stund.
Ja, det låter bra.
Det låter bra.
Jag förmodar att din patient är vaken och stabil
- eftersom du har lämnat honom. - Alert och orienterade gånger tre.
Skärsåren är sydda. Han är stabil.
Han vill veta hur flickvännen mår.
- Är hon vaken? - Nej. Hur mår pojkvännen?
- Maken? Körläraren? - Definitivt inte maken.
Dr Pierce reparerade aortan. Hon är fortfarande på uppvaket.
Varför inte make?
Bilsex har man i början.
- Otrohet. - Varför göra det?
Nån är alltid obekväm med växelspaken och allt.
- Kroppsdelar överallt. - Ni behöver större bilar.
Keith frågade efter henne direkt.
- Keith? - Ja, andrepiloten.
Hon gjorde likadant. Hon frågade efter honom direkt.
De är kära. Inte undra på.
Vad menar du?
Två personer som är förälskade vill åka till en vacker plats
för att dela sin kärlek
Inte undra på att det slutar med ett blodbad nedanför ett stup.
- Oj! - Så cyniskt.
- Det hände. - Keith vill vara här
när hon vaknar, men Grey vill inte att han rör sig på 24 timmar.
Det kanske inte var kärlek. Vi talar inte om en romans, utan nöd-sex.
De var för kåta för att komma ihåg handbromsen.
- Så otroligt cyniskt. - Vad är det med er?
- Allvarligt. - Du borde låta honom gå dit.
- Ordna det. - Så drömprinsens kyss
ska väcka henne? Han har tredje gradens leverskada
som kan döda honom.
- Cyniker. - Nej... Strunt samma!
Amelia.
Det här är kul. Owen pratar inte med mig.
- Nej. Inte du, jag. Jag behöver din hjälp. - Va?
Jag bjöd hem honom ikväll.
- Nathan? - För att träffa barnen.
- Oj! - Nej, jag känner mig...
- Nervös? - ...illamående. Jag mår illa.
De kommer att gilla honom, det tar slut, han försvinner och barnen blir ledsna.
- Det är inte det. - Jo.
Jag vet, för jag tänker likadant. Jag tror att alla kommer att dö.
Men du är galen. Jag är bara...
...illamående.
Derek är död.
Maggie mår bra.
Inget står i din väg förutom du.
Unna dig själv det här.
Så förnuftig du är helt plötsligt.
Jag har min stunder.
Dr McCullough till intensiven.
- Dr Hunt? - Ja, ni ville träffa mig?
Ja.
I morse...
Du räddade henne.
Du räddade vår dotter. Jag hade aldrig kunnat göra det du gjorde.
Tack, dr Hunt...
Sluta.
Vi trodde att vi hade förlorat henne
Sluta!
Två soldater kom till huset idag.
De sa att de har hittat henne.
De har hittat Megan.
Jag är så ledsen.
Nu vet du åtminstone.
Nu kanske du kan finna frid.
De sa att hon lever.
De sa...
De hittade henne i en källare hos rebellerna.
Det gjordes en räd, och de lämnade henne.
- Hon var där i... - Var är hon nu?
I Tyskland på ett armésjukhus.
Pratade du med henne?
- När kommer hon hit? - Det har jag inte.
Herregud, Evelyn! Vad sa din mor?
- Har du berättat? - Hur ska vi...
Tänk om det inte är hon? Tänk om de har tagit fel?
- Jag menar... - Owen.
De kan ha gjort det. Det kanske inte stämmer.
- Okej. - Det kanske inte stämmer.
Nå...
Vi tar reda på det.
För att vara säkra.
Dr Stadlers arbete kombinerar fiberoptikens världar
och bukkirurgi...
...och banar väg för en helt ny specialitet.
Han började sin forskning när han studerade
vid John Hopkins.
Han visade tidigt intresse för ny...
- Lycka till. - Tack.
Är du nervös?
Nej, då. Jag ska precis föreläsa.
Jag är en vän till Brooke.
Din fru. Brooke Stadler.
Hon som lämnade dig.
Ja. Hur är det med henne?
Var är hon nu?
Det får du inte veta.
Du får aldrig tänka på henne igen.
Kommer du nära henne, hittar jag dig och dödar dig.
Förstår du?
- Vem är du? - Det är oviktigt.
Jag vet vad du heter.
Jag vet vem du är.
Och jag har ögonen på dig.
Dr Paul Stadler.
Lycka till.
Hej, Jo! Det är jag.
Hej, Alex!
Jag hittade henne.
Tack.
Nej! Vad sa jag till dig?
- Jag måste gå. - Lägg dig.
Du får inte röra dig.
Din lever kan börja blöda. Du kan förblöda.
- Låt mig gå. - Det kan jag inte.
Jag var den sista hon såg.
Hon kommer att vakna med en slang i halsen utan att veta hur hon kom hit,
omringad av främlingar, och antagligen ha ont.
Hon kommer att vara rädd. Du vet inte hur det känns.
- Jo, det gör jag faktiskt. - Låt mig vara där.
Låt mig vara där när hon vaknar.
Om hon bara kan se mig först, så vet hon att allt är bra.
Då vet hon, och hon kommer inte att vara så rädd.
Snälla? Låt mig göra det för henne.
Hjälp mig!
Snälla.
Jag ringer å major Owen Hunts vägnar.
- Jag söker en patient. - Fråga efter Teddy Altman.
- Vad? - Fråga efter dr Altman.
Är dr Altman där?
Ja, jag väntar.
Du talar tyska.
Hej, dr Altman! Det här är Amelia Shepherd
från Grey Sloan Memorial. Jag...
Jag jobbar med Owen Hunt.
Ja.
Nej.
- En sekund. - Nej.
Tyvärr, han kan inte...
Jag ringer angående hans syster.
Okej. Vi vill bara bekräfta.
Okej.
Nej. Kan vi flytta henne hit, så snart hon landar?
Ja. Transfer till Grey Sloan. Tack så mycket.
Hon hade försökt ringa.
Megan flyttas över från Landstuhl nu.
Hon landar vid Madigan.
- Sen tar vi hit henne. - Vi vet inte om det är hon.
Teddy känner henne.
Teddy träffade henne.
Jag ringde Merrit Campbell.
Hon är den bästa PTSD-experten.
- Hon kommer imorgon. - Låt oss vänta
- och se hur Megan mår. - Okej. Men jag menade för dig.
För dig med.
Jag gifte mig därborta.
Sen skilde jag mig. Sen gifte jag mig igen.
Och fortsatte med mitt liv.
Jag lämnade Megan i ett hål i marken...
...i nästan tio år.
Det kunde gå veckor utan att jag skänkte henne en tanke.
Jag kunde inte unna henne en tanke,
medan hon hölls fånge och... torterades...
...och Gud vet vad.
Jag slutade leta.
Jag gav upp.
Jag svek henne. Jag gav upp.
Jag svek henne.
- Har Alison vaknat? - Så du är inte cynisk.
Nej, det är du som är cynisk.
Kanske var de kära, kanske kåta.
- Det spelar ingen roll. - Okej.
Alla älskar, alla blir kåta och alla blir sårade,
och sen tar vi oss igenom det.
Vi får hjälpa dem göra det. Vi hjälper dem att älska igen.
Eller knulla igen. Alla vinner vilket som.
Jag tror att de är kära. Jag väljer kärleken.
- Varför ska vi vara cyniska? - Så det är din poäng.
- Uppfattat. - Håll tyst.
Vaknar hon?
Ja, hon börjar. Vill du nåt, Avery?
- Nej, jag är bara nyfiken. - Okej. Alison.
Alison, är du med oss?
- Vad hände? - Du var med om en olycka.
Är han död?
- Dödade jag honom? - Nej, allt är bra.
- Du gjorde ingenting. - Snälla säg att jag dödade honom.
- Vad? - Det var en man i min bil.
Ja, han är här hos oss.
Han kom in i min bil och satte en kniv mot min hals.
Han tvingade mig att köra in i skogen.
Han försökte våldta mig.
Jag tänkte: "Nej. Jag låter dig inte göra det.
Inte ens om det tar död på mig."
Och jag gasade.
Snälla, säg att han är död.
- Ring vakterna. - Stephanie är med honom.
Jag bryter mot reglerna för din skull. Så håll dig still.
Tack så mycket. Du är min räddare i nöden.
Nu tar vi ut dig härifrån.
Ursäkta. Jag trodde att det var min.
Ska du till flygplatsen? Ska vi dela?
Nej. Du kan ta den. Jag tar nästa.
Tack ska du ha.
Flygplatsen, tack.
Intensiven är endast för familjemedlemmar, så jag ska luras.
Följ mina direktiv, okej?
Vad står på, Brody?
Nån blev överfallen.
- Vad? - En patient blev våldtagen.
De letar efter killen.
Hallå, nej! Res dig inte upp.
Nu ska du visa mig vägen ut.
Ställ upp ryggsäckarna där uppe. Ni får byta om.
Mamma har en vän som kommer på middag.
- Är det Owen? - Nej, nån som ni inte har träffat.
Varför är då Owen här?
Jag... Vad står på?
Få undan barnen så kan vi prata där uppe.
Okej. Kom, så går vi!
Han har varit en katastrof. Han sa att han...
Jag sa nånstans där folk inte är, som en lasthiss.
- Lurar du mig? - Nej.
- För om... - Vi måste förbi honom. Sen är det lugnt.
Han bröt den inte när han spelade pingis.
Skriv ut Keflex...
Behöver du hjälp?
Nej, det går bra.
Leverskada. Vi går en testrunda.
- Jaså? - Minnicks order.
Okej.
- Vart ska vi? - Hit.
- Tror du att du är rolig? - Nej, den leder rakt ner...
Tror du det bli roligt när jag skär halsen av dig?
Jag fick inte gå och nu skickar du ner mig i en trappa? Du försöker döda mig.
Det är det här eller hissen med polisen.
Det här är vad du vill.
ENDAST PERSONAL
Nej!
Nej. Du ska inte springa och säga var jag är.
Du ska hjälpa mig nedför trapporna.
Okej? Rör på dig!
ENDAST PERSONAL
Nån ska vara vid hennes sida, hela tiden.
- Sätt två poliser vid dörren. - Patienten är borta.
Edwards också. Jag hittar inte henne hon svarar inte på sms.
Utlys kod orange. Stäng sjukhuset.
Kan du sluta be?
- Jag ber inte. - Vad är det då du säger?
Jag säger: "Snälla förblöd."
- Så, jag ber kanske. - Håll käften.
Försök inte med nåt!
Ser du vad som händer? Om du...
Gå in här!
- Evakuering. - Ja.
- Hej. - Vad fan?
Du måste gå. Gå ut genom den dörren nu.
- Den öppnar sig inte. - Håll käften.
- Hej, sötnos, vad heter du? - Säg det inte.
- Erin? - Var är dina föräldrar?
På intensiven med min lillasyster som kvädes.
Du måste gå. Jag släpper ut dig.
Vänta! Sluta!
Det är okej, hjärtat.
Gör det inte. Jag ska bara släppa ut henne,
sen kan vi fortsätta. Okej?
- Hon kommer att berätta vad hon såg. - Hon förstår inte.
- Jag vill till mamma. - Okej?
Då går vi bara. Vi lämnar henne inlåst här,
och går ner. När de hittar henne, är du långt borta.
- Ja, okej. - Okej.
Nej.
- Nej. - Öppna den!
Jag kan inte. Den är låst. Vi är inlåsta.
- Varför då? - Det finns en våldtäktsman på sjukhuset.
- Är vi inlåsta här? - Ja.
- Är ni säkra på att det är hon? - Ja.
Armén säger inte det annars.
- När kommer hon? - Nu.
Imorgon.
Vet Nathan?
Nej. Owen har inte ens sagt till sin mor, Nathan vet inget.
Jag berättar det.
Vänta tills han kommer hit.
Nej. Om Derek levde, skulle jag vilja veta det direkt.
- Kan du passa...? - Ja.
Ellis behöver sitt gosedjur. Saga och läggdags vid åtta.
Ja.
- Har de hittat honom? - Nej.
Har Edwards hört av sig?
Nej, och jag kan inte leta. Jag är fast här.
Sitt dig.
Hör på!
Det är poliser överallt.
- De hittar henne. - Jag vet, jag bara...
Jag lämnade henne med honom.
Vet du vad?
Han kom säkert ut innan de stängde,
annars skulle de ha hittat honom. Han är långt borta.
Om det stämmer, varför svarar hon inte på sms?
Den kanske är på andra sidan om en dörr.
Jag kan inte komma åt min mobil nu.
Kanske det.
Ja, kanske.
Hon är oskadd.
Edwards mår bra, okej? Hon mår bra.
Du är inte cynisk.
Jag är inte cynisk nog.
Jag hejade faktiskt på dem.
Du kom på en bra historia om en patient.
Alla har gjort det.
Jag gillade din version bra mycket bättre.
Varför är han så arg?
Han har en dålig dag. Vi är tysta, okej?
Jag vill till mamma. Mamma och pappa.
Det måste finnas en väg ut.
- Det måste gå att öppna. - Det går inte.
- Öppna dörren nu! - Jag kan inte.
Inget öppnar dörrarna om inte vakterna avbryter stängningen.
- Eller... typ en nödsituation. - Vad menar du?
En brand eller nåt liknande.
Kom igen!
Ge mig nåt som kan startar en brand.
Nej... Du kan inte elda härinne.
Håll käften! Jag ska bara sätta ingång sprinklersystemet.
Då öppnas dörrarna och det blir evakuering.
- Vad kan jag använda? - Du kommer att döda oss alla.
Funkar den här?
Kan den göra eld?
Du är en duktig flicka.
Ja.
Den är det. Ta hit den.
- Ställ den på golvet. - Sluta!
Gå in och hämta en av de blå sakerna.
- Sluta utnyttja henne. - Du kan hjälpa mig,
så jag står här med henne. Antingen eller.
Spruta det över den blå saken.
Gör det inte, Erin!
- Hon får inte starta elden. - Fan!
- Gör det inte. - Fan!
- Kom hit! - Kom till mig!
Stanna där!
- Jag gillar inte honom. - Han försvinner snart.
Okej.
När dörrarna öppnas kommer jag att ta ditt kort
- och flickan. - Vad? Nej.
Ingen stoppar nån som bär ut ett barn från en brinnande byggnad.
- Nej, hon stannar med mig. - Du stannar här.
Nån hittar dig till slut.
Erin. Jag heter Stephanie. Du måste göra mig en tjänst.
Vänd dig om och håll för ögonen, Som kurragömma.
- Okej. - Vänd dig om.
- Håll för ögonen. - Det finns dagar
då det känns som om man kan ta sig an vad som helst.
Ja.
Kom igen!
Och det känns som om allt kommer att bli bra.
Som jag sa, den känslan varar inte.
Jag försöker inte vara cynisk. Det är bara det,
att även om en dag börjar så, så bra...
Det är ingen fara. Det ordnar sig.
Vi ska gå. Vi ska gå till dina föräldrar.
Herregud.
Åh, nej!
Vad är det?
Gå hela vägen dit bort! Stanna där!
- Nej, Stephanie. - Jag kommer tillbaka.
...kan den dagen sluta...
...så, så illa.